Folk har alltid anförtrott mig sina hemligheter.
Men vem ska jag anförtro mina?
Dig - endast dig.
Första dagen på en ny termin.
Här kommer traktens pubbeproletärer.
Blivande rörmokare, butiksbiträden och säkert en och annan terrorist.
Förr i tiden beslagtog vi cigaretter och runktidningar.
Nu är det knivar och crackkokain.
Och de kallar de framsteg.
Tony!
Mrs Hart, bildlärare.
1517 spikar Martin Luther upp sina 95 teser på en kyrkport...
i... Witten... berg.
Satkärring...
Stick och brinn!
De av er som inte har lämnat in sina rapporter, tar och langar hit dem.
Tack, John. Tack, Elaine.
Har alla träffat vår nya bildlärare Sheba Hart? Jag bad henne komma.
Som ni vet,
ser jag humanioran som väsentlig för vår policy av omdaning genom fostran.
Tack, Chris. Så bra...
Tack, Sue. Det var en rejäl lunta. Jag får sitta uppe hela natten.
Nån annan som inte har lämnat in läxan?
Så bra. Tack.
Barbara?
Är detta din rapport om historiainstitutionen?
Om hela verksamheten? Och dina tankar om dess framtid?
Den är riktigt grundlig, rektorn.
"Institutionen fungerar som väntat för en skola av denna kaliber."
"Tentamensresultaten har varit oföränderliga i 30 år."
"Under riksgenomsnittet men över katastrofnivån."
"Rekommendation: Ingen förändring nödvändig."
Tog mig hela sommaren att skriva.
Den spensliga novisen är svårtolkad.
Stick och brinn!
Är hon en sfinx eller bara korkad?
Ge mig telefonen!
I dag är hon konstnärligt ovårdad.
Fnaskkappan i tweed är vedervärdig. Den vill säga: "Jag är normal".
Men det är hon helt klart inte.
Något trolsk, misstänker jag.
Trolsk...
Kom igen, passa!
- Skjortan! - Segermålet!
Halleluja. Skjortan!
Hon har sannerligen rört upp vår stagnerade damm.
De flockas kring henne.
Även veka lilla Brian försökte flörta. Så rysligt!
Hejsan...
En sån vacker blus.
Och Fläsk-Hodges kastade sig över henne. Ett tvivelaktigt scenpar.
Blondinen och grisen i mamelucker.
Det är för fan rena "Flugornas herre" i bildsalen.
- Gav de sig på henne? - Nedrivna affischer, färgkrig.
De skanderar: "Visa tuttarna!" Flickorna också.
- Hur tog madam det? - "Sluta, ungjävlar!"
- Gjorde du inget? - Han ville inte stöta sig med damen.
Hon klarar sig. Nästa år är hon rektor.
- Kan ni inte hålla käften?! - Förlåt, förlåt...
Te? - Babs?
Bara mjölk.
- Tillräckligt söt? - Tydligen.
- Uppfann inte hennes far inflationen? - Hur sa?
Var inte pappan den där Donald, ekonomen som uppfann ordet inflation.
Ja, jag vet vem du menar.
Mrs Harts far var professor Ronald Taylor. Han uppfann inte inflationen.
Han beskrev relationen mellan inflation och konsumentens förväntningar.
Nu slutar ni!
Nej, du är ett arsel.
- Slåss, slåss, slåss... - Sluta genast!
Ni gör illa varann. Sluta!
Upp med dig, Davis!
Nu räcker det! Ut! Nu!
- Far åt helvete! - Det ska vara helt tyst!
- Varför slogs de, mrs Hart? - Motivet var oklart.
Davis, att du är en ligist, det vet jag. Men vem är du?
- Hur sa? - Steven Connolly. Årskurs 10, fröken.
Den nakna fotbollsspelaren. Varför slogs ni? Det är en lätt fråga.
- Jag vet inte. - Du vet inte.
Först slöar du, sen försöker du kastrera en skolkamrat.
- Hände inget däremellan? - Nej.
Spela inte hjälte med mig, Connolly.
Hjärna, mun, tala!
Han sa saker om fröken. Det var rejält kränkande.
- Vad sa du för nåt? - Jag sa aldrig inget.
Vad sa han? Berätta!
Att han satte på fnasket i röven.
Jaså, det sa du? Vidriga pojke, be genast om ursäkt.
- Förlåt, fröken. - Till rektorn i morgon bitti.
Nu går ni in.
Små testosterontorn... Du vänjer dig snart.
Tack.
Jag... Ursäkta, vi har ju inte hälsat ordentligt. Sheba Hart.
Barbara Covett.
Hennes röst är ren, som om munnen vore tom och ren
som om hon saknade fyllningar.
Hy som en vit persika.
Man ser nästan ådrorna.
Hennes trendiga åsikter är lika genomskinliga.
De har mest nytta av att kunna läsa, skriva och räkna.
- Varför lära sig om Chiles korgflätare? - Barbara gillar grundkunskaper.
Men när du började, ville du väl ge dem en utbildning
som fick dem att övervinna sin fattiga bakgrund?
Jovisst. Men man lär sig snart att undervisning är lika med tukt.
Kom hit! Du får inte...
Vi är socialarbetare. Lägg tillbaka den där!
Trösta dig med pärlorna. Då känner man sig tillfreds, då kan man påverka.
Resten är tvång och böner.
Jag förstår varför andra tjusas av henne.
Men jag undrar om hon är tillräckligt målmedveten.
- Vill du ha kaffe? - Ja.
- Ursäkta... - Elvorna. Rena mardrömmen.
Ska du med och fika?
- Jag har en nyhet. - Ska du sluta på St. Georges?
Nej.
Jaha, du är gravid.
Så fantastiskt!
- Grattis! När ska du föda? - 7 juni.
Ett sommarbarn. Så fint.
Ingen märker nåt. Jag är i 14:e veckan. Såg du inte hur tjock jag blev?
- Jag ville inget säga. Var ska du föda? - Homerton. Det är så trevligt där.
Omtänksamma barnmorskor...
- Vad sägs om lunch på söndag? - Var då?
Hos mig. I vårt hus.
- Har du inte din familj där? - Jo, men kom.
Det blir bara lasagne eller nåt.
Jag älskar lasagne!
Lycka! En glad flagga i min almanackas arktiska vildmark.
Man måste anstränga sig när man får en inbjudan.
Konsten är att inte låta det märkas.
Lasagne brukar inte samsas med min mage.
Jag får be om en liten portion.
- Jag måste ha gått fel. - Nej, jag är Richard. Kom in.
- Jag trodde... - Att jag var 20 år yngre och stiligare.
- Bash! - Köket brinner!
Förlåt, men dörrklockan är trasig.
- Hej, Barbara. - Hejsan.
- Ett sånt tjusigt rum! - Vad vill du dricka? Vi har det mesta.
En torr sherry, tack.
Vi har nog aprikoskonjak nånstans.
- Torrt vitt vin. - Det ska bli. Sätt dig.
- Du måste vara Polly. Jag är Barbara. - Hej, Barbara.
- Ska du nånstans? - Ursäkta?
- Du är ju så snofsig. - Jaha... Ja, jag har ett möte.
Senare... i stan.
- Har ni alltid bott här? - Mamma ärvde det. Hennes lilla skämt.
Jag tog henne bara för huset. God morgon.
Gick Pete?
- Han fick stanna. - Han är inte mycket för lunch.
Skål.
- Är du intresserad av viner? - Bara drickandet. Och du?
I somras var jag på Amalfikusten...
Ta det lugnt, Rocky!
Jag hade väntat mig en ung advokat och två perfekta små dockor.
Men så var det inte. Hon gifte sig med en vittrande patriark.
Nästan lika gammal som jag.
Och sen har vi dottern. En liten prinsessa.
Och till slut en något tröttsam hovnarr.
Underbart. Tack.
Jag ska bli trollkarl.
- När du blir stor? - Nej, han fick rollen i skolpjäsen.
Jag ska ha en cape.
Nästa års kulturella höjdpunkt blir Benjamin Hart
i huvudrollen i "Trollkarlen"! Jag kan knappt bärga mig.
En skälmsk bild dök upp.
Makens rynkiga läppar som sög på Shebas bröst.
Efter lunchen följde en kränkande familjetradition.
Borgarbohemer beter sig annorlunda.
Tack.
- Redo? - Se upp!
Vi reste bort. När vi kom hem, stod det här.
Som genom ett trollslag.
Det var tänkt att bli min ateljé...
men är snarare en fristad.
Ett eget rum.
Är det här du?
Det var jag.
- Så fina! Såna varma färger! - Ta en. Ta två... ta alla.
- Det kan jag inte. - Ingen annan vill ha dem.
Jag ska vårda dem ömt.
Det måste vara tröttsamt att ha familj och undervisa.
Jag längtar efter terminsslutet.
Välkommen julen och en månad av kravlöshet!
Jag inbillade mig att jag kunde undervisa.
Det är bara det att jag har tagit hand om Ben i tio år...
och längtar efter att få komma ut...
Äntligen fick vi in honom på en bra skola, och jag kunde jobba...
- Du blir en fantastisk lärare. - Tack.
Men jag är jävligt hopplös och det vet alla.
Barn är djuriska. Låt dem inte ana din oro.
- Hur orkar du? - Jag är en surkärring.
Inte populär, men respekterad.
Hos mig är du populär. Jag kan prata med dig...
Hon pratade om sin hemska mor...
om sorgen efter sin far...
storhetstiden när Richard plockade upp henne
och ratade fru och barn för en, som hon sa, "oavbruten knullfest".
Ett märkligt drag hos privilegierade: Omedelbar, ohämmad intimitet.
Men Sheba överskred med råge våra klasstendenser.
Hon var fullständigt uppriktig.
En novis som biktar sig för abbedissan.
Äktenskap och barn är förstås underbart...
men det skänker ingen mening.
Man får plikter, men ingen hjälp att...
Min far sa som de gör i t-banan: "Se upp för hålet!"
Avståndet mellan livet, så som man drömmer om det...
och livet som det är.
Jag vet exakt vad du menar.
En guldstjärnedag!
Jag visste hela tiden att vi skulle bli vänner.
Vår försiktighet hämmade oss, men nu står det klart:
Ett andligt igenkännande.
Många av er får njuta av julen...
"S" och jag delar förmågan
att genomskåda varats alldagliga förfärlighet.
I en annorlunda och bättre tid...
vore vi damer som lunchade
besökte gallerier, reste runt i världen och gjorde det rätta.
Vi hade varit... kamrater.
Det är upptaget. Jag håller den åt Sheba. Förlåt.
Bra gjort!
Lägg den i bilen. - Hallå?
Vi måste prata om Steven Connolly.
- Om vem? - Låtsas inte ovetande.
Du vet förstås att du har begått ett brott.
Jag kommer vid fem.
Vi går till puben.
När tänker du berätta det?
Jag vill veta omständigheterna, du måste berätta allt.
Du var med när jag såg honom första gången.
- Jag tror att du skällde ut honom. - Jag läxade bara upp honom lite.
Han tillägnade mig målet.
Det roade mig... inget mer.
Några dagar senare sökte han upp mig.
- Kan fröken titta på mina teckningar? - På lektionen. Du har väl bildkunskap?
Jag får inte. Jag måste ha stödundervisning i läsning.
Ritade du de här hemma?
De är fina.
Du kan rita.
Dra i trådarna för en och systemet rasar.
Han har ju talang. Han har hittat nåt han tror på.
Alla har talang.
Du hittade din pärla, som Sue skulle säga.
Jag erbjöd mig att undervisa honom efter skoltid.
- Det är ju vårt jobb. - Inom kursplanen.
Barbara, han kom varje dag i två veckor.
Ja, jag var smickrad, men mer än så.
Det var härligt med nån som ville lära sig.
Han tänkte sig helikoptern för 500 år sen. Ruggigt!
Du måste väl ändå ha anat vad han ville?
Jag förstod att han var kär i mig... Men än sen? Det var ju oskyldigt.
Mycket bättre! Knogen blev perfekt.
Den satte jag.
- Gör om det där, fröken. - Var inte dum. Gå nu.
- Vad ska fröken äta till kvällsmat? - Jag köper nåt på hemvägen.
- Är ni en bra kock? - Inte direkt.
Suger ni?
Gå hem, Steven.
- Då borde du ha stoppat det. - Det gjorde jag.
Jag sa att undervisningen var slut, men han fortsatte bara att komma.
Fröken!
Det började kännas som en hemlighet och hemligheter kan vara förföriska.
- Ska vi ta en promenad? - Absolut inte!
Jag ska hem till min familj. Du med.
Fröken!
Pappa fick sparken och låter det gå ut över mig.
Hans far slog honom och mamman var sjuk.
- Vet din mor om det? - Njursjukdom.
- Operationen dröjer. - Så sårbar!
- Säg till mig, om han gör om det. - Tack, fröken.
Fröken är vacker. Ni vet inte hur vacker ni är.
Det var flera år sen jag jagades så där.
Jag visste att det var fel och omoraliskt och helt befängt.
Jag vet inte varför. Jag lät det bara hända.
Pojken är 15 år!
- Men han är mogen för sin ålder. - Ett "men" hjälper inte.
Det här låter sjukt...
men jag kände mig berättigad. Jag har jämt varit duktig.
En trogen fru, plikttrogen mor, jag har orkat med Ben.
Rösten inom mig sa: "Varför skulle du inte vara stygg?"
"Varför skulle du inte synda? Det förtjänar du."
Gå ut, Denzel! Ni andra fortsätter att jobba.
Skynda er.
SNÄLLA, MÖT MIG ÅTTA I KVÄLL
Sue ringde. Okej om jag tar ett glas med henne?
Visst. Jag nattar lilla gubben.
God kväll, fröken.
Känn er som hemma.
Det är oerhört viktigt att det här förblir hemligt.
- Vet nån att du är här? - Nej.
Fröken...
Jag är inget geni, men heller ingen idiot. Jag håller tyst.
Ni kan lita på mig.
Vi skulle få allvarliga problem.
Det var lätt. Som att ta ännu en drink, fast man vet att man inte borde.
Får jag röka, fröken?
Gör som du vill, men säg inte fröken.
Har du varit modell?
Det borde du ha varit. Du är ruskigt fräsch.
- "My gosh, but don't I know it." - Gillar du The Streets?
Min dotter gör det.
Är hon lika gammal som jag?
Det ska du skita i.
Hur som helst, så är du fräsch.
Detsamma.
Tycker du? Syrran säger att jag liknar en pung med mässlingen.
Ruggig liknelse.
Vill du göra om det?
Vad är det?
Ja.
Jag vill göra om det.
Den dagen vi träffades...
hade det redan börjat.
Ja.
Rektorn i morgon bitti.
Ädelt tänkt, Connolly. Nästa gång: ord och inga nävar.
Gå in igen.
Träffades ni igen den dagen?
- Vi gick till bildrummet. - Så roligt att jag var afrodisiaka.
Du hjälpte mig och jag är tacksam. Du har varit en mycket god vän.
Det tycks inte ha varit ömsesidigt.
Jag ville förtvivlat gärna bekänna det för dig.
Men hur?
Det hade försatt dig i en omöjlig situation.
Jag önskar att jag hade gjort det. Du hade fått mig att ta reson.
Sen insåg jag att min vrede hade förblindat mig.
Här hade jag ett enastående tillfälle.
Kan vi gå in? Jag fryser så hemskt.
I hemlighet kan jag försäkra mig om priset permanent.
I skuld till mig för evigt.
Jag kan vinna allt...
genom att göra ingenting.
Jag vet att du måste berätta det... för rektorn, skolan...
Kan du vänta till nyåret?
Snälla, jag ber dig. Låt mig få denna jul med familjen.
Å, din stackare!
Blir du så upprörd?
Jag anmäler dig inte.
Jag vill hjälpa dig, stödja dig i det här.
Tänker du... inte berätta det?
- Tänker du inte berätta det för någon? - Vem skulle det gynna? Ingen alls.
Det här är en privat angelägenhet, och så ska det förbli.
- Ska jag säga upp mig? - Nej, det kan väcka misstankar.
Stanna på skolan, men avsluta affären.
Det måste du lova.
Annars kan jag inte hjälpa dig.
Jag lovar.
Säg det till honom direkt efter jul. Det är bäst så.
Jag vet. Tack så mycket. Du har varit fantastisk.
Och säg till mig när det är gjort.
- Det sa du aldrig. - Standardrekvisita för nuckor.
Hon äter dåligt. Jag är lite orolig.
Veterinären i kvarteret var fantastisk med Bens kanin.
- Får ni många gäster? - Min familj, Richards, och första frun.
- Och din mor? - Javisst.
- God jul, då. - Detsamma. Och tack så mycket!
Och "bon voyage" till hennes lilla pyssling.
Nu har Sheba och jag nått ett djupt samförstånd.
Ingen kan kränka vår storslagna medbrottslighet.
Vänta till i morgon!
Du var borta en evighet.
Barbara var lite... Skolsaker. Hur mår Hans nåd?
Fortfarande vaken. Jag sa att han fick vänta på dig.
- Och Polly? - Deprimerad.
Pete ringde. De grälade... och han kommer inte i morgon.
- Är han dålig för henne? - Äldre män kan vara knepiga.
Har pappa berättat?
Han kommer att dumpa mig. Det vet jag.
Du är så fin, gumman. Han är smart nog att inse det.
Jag är fet som fan, mamma.
- Han kommer tillbaka. - Jag kan inte leva utan honom.
Hennes lust till pojken var ett utslag för hennes snobbism.
Arbetarklass som gillar konst.
Apan som dyker upp från regnskogen och ber om en gin och tonic.
Har du hört av din vän, Barbara?
Bar! Vakna nu.
Har du hört av din trevliga vän?
- Vem? - Jennifer Dodd.
Hon slutade på skolan.
Hon undervisar på grundskolan i Stoke.
Hon har en pojkvän. De lär vara förlovade.
- Visst låter det vansinnigt? - Det vore löjligt av honom att sälja nu.
Det var ju det jag sa!
Han borde ringa mig.
Så där ja, vännen.
Jag är inte alls sån!
Älskling, kan vi få lite mer sås? Ursäkta...
GOD JUL, FRÖKEN! JAG VILL KNULLA SKITEN UR DIG
Det vete gudarna...
Ända sen Ronald dog har hon bara gått ner sig.
Hennes far var nämligen exceptionell. Exceptionell!
Batsheba är tyvärr en ensamvarg. Hon är gudskelov vacker.
Men det är inte detsamma som att ha substans.
- God jul. - Vad gör du här? Alla är där inne.
Ska du inte öppna den?
Äkta falskt guld.
- Tack. - Vad händer? Jag har inte hört av dig.
Vi måste sluta träffas.
Jag är ledsen...
Jag kan inte. Det är slut.
- Varför? - Bash?
Hon är inte här!
Var det din pappa?
Nej... en morbror.
- Vill du göra slut? - Titta in på mig så där.
- Har du tröttnat? - Nej.
Det är bäst att du går. Gör det inte...
Gå nu!
- Vad fick jag? Vilken färg? - Är det Pete?
Jag längtar efter att ringa "S", men det är sent.
Stackars flicka. Helt ensam med sin hemska familj.
Våra liv är så väldigt lika i så många avseenden.
Syrran?
Skriver du i din gamla dagbok? Att du orkar!
Jag hade inte haft nåt att skriva.
Du är välkommen när du vill. Inte bara en gång om året.
Jag är bara så upptagen just nu.
Ditt hektiska Londonliv.
Jag är glad att du har fullt upp.
Trist med Jennifer. Hon var rar.
Finns det nån annan, som står dig extra nära?
- Jag förstår inte vad du menar. - Det var inte meningen att snoka.
- En försenad julklapp. - Tack.
Ser man på! Asprey...
Hur mår hon?
Du är en underbar vän!
Är den bra?
Den är ett mästerverk!
Lär de er ingenting?
Vi dyrkade henne.
- Ta av den. - Vad har du den till?
- Ta av den. Den är inte klar. - Vem ska få den?
- Min son. - 12-åringen?
Han har Downs syndrom.
Det sa du aldrig.
Förlåt.
- Hon har säkert haft ett lyckligt liv. - Ja, det har hon. Tack.
Vi kan lindra hennes lidande i några veckor.
Men det handlar bara om veckor.
Du fick en hemsk chock.
- Var är Richard? Jag vill inte störa. - Det är ingen fara. Alla är ute.
Kan de behandla henne?
Han säger att det handlar om veckor.
- Hon är ju bara ett sällskapsdjur. - Jag grät i veckor när vår hund dog!
Man blir så fäst vid dem.
Jag ska inte störa längre.
- Jag gillar din topp. Den passar dig. - Tack.
När jag gick i skolan...
och nån av oss fick en dålig nyhet eller kände sig nere...
så smekte vi varandra.
Nån smekte den ena armen och nån den andra.
Det kändes så skönt. Gjorde ni så på er skola?
- Nej. - Det var otroligt avkopplande.
För båda parter.
Slut ögonen. Nej, gör det. Annars fungerar det inte.
- Duktig flicka. - Nu räcker det.
- Slut ögonen. - Nej, nu får det räcka, Barbara.
Nån hoppade in i trädgården över muren!
Det är nog bara grannpojken.
- Han går in i stugan. Ring polisen! - Det är bara grannpojken. Glöm det!
Var är du? Jag har drömt om din varma fitta hela morgonen.
Richard är på väg hem Nej, jag kan inte. Jag ringer!
Barbara! Förlåt mig!
Jag är hemskt ledsen. Jag försökte göra slut, men kunde inte!
Jag som riskerade allt för dig!
Jag ville aldrig såra dig. Jag behöver dig mer än nånsin. Gå inte.
- Varför gjorde du inte slut? - Eftersom...
Du är kär. Tror du att pojken besvarar dina fåniga känslor?
Men han fängslas nog av av en medelklass- kvinna med äktenskapsproblem.
Ingen är grymmare än en tonåring. När han har fått sitt, så ratar han dig.
Du är inte ung!
Jag säger det för att hjälpa dig. Gör slut nu.
- Ja... jag tänker. - Tänk inte. Gör, gör, gör!
Eller ska jag vänta på din man?
- Jag gör det. - Vad väntar du på?
Mr Connolly?
Mrs Hart, från St. Georges.
Jag måste prata med Steven om ett konstprojekt, och jag...
- Tack. - Det är där uppe.
Snällt att ge honom extralektioner. Första dörren till vänster.
Det är nog bäst att knacka.
- Jaså, det där var din elaka far? - Du fick ju känna dig som Bob Geldof.
- Du ljug för mig! - Förlåt. Ska jag bo i ett skithål?
- Och din mor? - Jag tror att hon klarar sig.
Vad vill du? Vad gör du här?
- De relegerar mig! - Nej. Jag får skulden om hon berättar.
- Klart hon gör. - Hon gillar mig.
Hur då, "gillar"? Ligger du med henne också?
Varför är du så elak? Varför, Steven?
Jag gillar dig. Du är jättetrevlig och det har varit häftigt. Okej?
Men det var bara på kul och nu har det blivit allvar.
Vilken skit du än har att reda ut med din man, unge, dig...
Jag vet inte... Jag kan inte hjälpa dig.
Som min mor hade sagt: "Han ratade henne som sur sill."
Den enda hon kan vända sig till är pålitliga, gamla Bar.
Hon suckar och sörjer sin pubertala älskare.
Men hon vet att mitt ingripande räddade hennes liv.
Och hon är ljuvligt tacksam.
Hennes svek sårade mer än jag vågade visa.
Men jag förlåter henne och slickar mina sår i ensamhet.
Det är hon värd.
Hon är den jag har väntat på.
Hon börjar förstå att kurtisen med unge herr Connolly
berodde på hennes döda äktenskap.
En bluff, som bara närs av minnet av svunnen glans...
medan vi går genom eld
och smider vår vänskap allt starkare för varje dag.
Det är faktiskt som så att vi nu ger oss in i en känslig ny fas.
Tyst och försiktigt...
förhandlar vi om villkoren för ett liv tillsammans.
Mer än nånsin förr förenas vi av hemligheterna vi delar.
Jag är bjuden att hälsa på dem i sommar i deras hus i Dordogne.
Det kanske jag gör.
En gång diskuterade jag Elgar i tre timmar här.
- Med vem då? - Bara en vän.
Jennifer. Det här var vårt favoritställe.
Vi var riktigt goda vänner, men...
stackaren led av en fruktansvärd depression.
Jag försökte hjälpa, men hon bröt ihop.
Hon blev allvarligt förvirrad.
Kom hon till ett sjukhus?
Nej, hon fick ett jobb i Stoke.
- När var det här? - I somras.
- Jag borde ha gjort mer. - Hon vet att du försökte.
- Du är så känslig av dig. - Man döljer det, förstås.
Folk försmäktar i åratal med partners som är från en annan planet.
Vi vill så gärna tro att vi har hittat vår andra hälft.
Det krävs mod att känna igen det äkta i stället för det praktiska.
Som ung hade jag såna förväntningar på mig själv.
Jag drömde att jag skulle bli någon att räkna med i världen.
Men man lär sig sina begränsningar.
Jag är så rädd att sluta mina dagar ensam.
Ja, det är vi alla.
Men på sistone har jag börjat tro att jag kanske inte gör det.
Har jag fel?
Nej.
Vill du stanna?
Ibland kan det vara en tröst att se dem fridfulla.
Vill du komma tillbaka om 20 minuter och ta farväl?
- Har du på dig bältet, gubben? - Nej, vad fan...?
- Inte hon! - Tyst!
Är det Portia?
Jag måste tillbaka till veterinären. Följ med. Jag klarar det inte ensam.
Jag hade förstås gjort det, men Ben har sin skolpjäs.
- Pjäs? - Vi ska iväg. Vi är lite sena.
- Någon har dött! - Jag vet.
- Och det är hemskt sorgligt. - Det är du skyldig mig!
Ben, kan du inte trolla bort henne?
- Han ska uppträda för första gången. - Och då väljer du det?
- Följ med oss, vet jag. - Vet du inget om vänskap?
Han är mitt barn, min son.
- Han är bara en liten pojke. - Spela inte den goda modern.
Är det här nån sorts häxsabbat?
- Ska jag förklara? - Bars katt har dött.
Stackars kisse. Kan jag få tillbaka min fru?
- Jag tycker inte om din ton. - Hon är jämt här. Har hon förhäxat dig?
- Ben exploderar snart! - Sätt dig i bilen, för fan!
Vänta lite. Jag kan hantera det!
Är jag nåt giftigt avfall?
Du träffar mig på nåder, jag är en krävande börda.
Självklart inte. Jag trivs med dig. Jag är din goda vän.
- Stanna då hos mig. - Jag kan inte.
Jag är hemskt ledsen för Portia, men jag måste åka.
Tänk dig noga för. Var medveten om följderna.
- Förstora inte upp det. - Stanna hos mig.
Jag vet inte vad jag tar mig till.
Jag ringer. Jag lovar.
De sviker en alltid... till slut.
Jennifer sa att jag var alltför intensiv.
Vad ska det betyda? Att jag är en lojal vän?
Att jag gör allt för den jag beundrar?
Stör jag?
Det är bara det att jag... måste prata med dig om mrs Hart.
Det är lite känsligt. Får jag komma in?
- Te? - Tack, gärna.
Har du kanske en kaka?
Tack.
- Ska jag ta din keps? - Jag var på The Lane.
Spurs hemmaplan.
- Vann ni? - 3-0. Jermain Defoe. Rakt i mål!
Min far höll på Charlton Athletic.
Det hade han ingen glädje av.
Var är kissen?
Död.
Å, kära nån...
Jag beklagar.
- Kommer jag kanske olägligt? - Du kommer mycket lägligt.
- Mrs Hart? - Ja...
- Det är bara... - Allt du säger är i största förtroende.
Saken är den att jag undrar om hon...
nånsin har nämnt mig.
Nämner hon mig alls?
Låt mig tänka... Nej, aldrig.
Jo, faktiskt. Hon nämnde att du hade köpt en ny skjorta förra terminen.
Jag köpte en Nicole Farhi.
De senaste månaderna... ända sen jag träffade henne...
Är du kär, Brian?
- Jag har varit jävligt uppenbar. - Snarare ytterst hemlig.
- Skjortan, säger du? - Hon är gift.
Men flörtig, och man vet ju aldrig.
Det är så sant.
Jag vill inte göra en framstöt om jag ska få nobben.
Med tanke på personalpolitiken och vår stränga rektor, får man vara försiktig.
- Det är ett minfält. - Kan du...?
Skulle du kunna prata med henne och kolla hur landet ligger?
Ska jag fråga mrs Hart om hon vill begå äktenskapsbrott med dig?
Du ska inte lida mer än nödvändigt. Det ska ingen behöva.
Jag kan inte tala för mrs Hart, men min instinkt säger mig...
att du inte är hennes typ.
Har hon en typ?
Det handlar inte om ditt utseende.
Men jag har fått intrycket att hon föredrar yngre män.
Förvånansvärt unga.
Pojkar, sägs det.
Det dryftar hon förstås inte med mig.
Men jag har hört oroande rykten om en viss person.
Skvaller på skolgården, viskningar i lärarrummet...
Du kanske känner pojken i fråga.
Steven Connolly.
Årskurs tio?
Vattnet kokar visst.
Man säger orden, och det är gjort. Lätt.
Judas hade vett att hänga sig.
Men bara enligt Matteus, den mest sentimentala av apostlarna.
Är detta den sista kvällen av hennes gamla liv?
Jag undrar hur länge det dröjer för min budbärare.
Tack.
Folk som Sheba tror sig veta hur ensamhet känns.
Men om den eviga, utan-ände- i-sikte ensamhetens droppande...
vet de ingenting.
Hur det är att bygga upp en hel helg kring ett besök på tvättomaten.
Eller att vara så kroniskt ovidrörd
att en busskonduktörs oavsiktliga beröring med handen
skickar en stöt av längtan rakt till skrevet.
Detta är något som Sheba och hennes gelikar inte har minsta hum om.
Bar, jag är hemskt ledsen för det som hände i dag.
Det var en omöjlig situation. Richard ber också om ursäkt.
Stackars dig! Ät kvällsmat hos oss, vet jag.
Jag skriver faktiskt riktigt fort. Det är tänkandet som tar en evighet.
Man är aldrig riktig nöjd. När man föreläser, längtar man efter att skriva.
Och när man skriver, saknar man studenterna.
- Mer kaffe, nån? - Jag tar en tår.
Nej, tack.
- Ja? - Är du hennes man?
- Vems? - Försök inte!
Driv inte med mig. Var är hon? Steven Connollys mor vill träffa henne!
- Ursäkta! - Maggie!
Din slampa, din jävla hora! Hur kunde du?
- Han är ju bara barnet! En liten pojke! - Vad i helvete?!
Fråga din fru vad som har hänt. Fråga henne! Perversa subba!
Kom nu. Lämna dem i fred...
Subba! Din jävla...
Lämna dem i fred. Här har vi inget att hämta.
Det hände. Det bara... hände.
Folk ser till att saker händer! Alla vill ha nån som är yngre.
Alla tänker så ibland... men de kan hantera det!
När jag satte mig på läktaren
var operan långt inne i sista akten.
- Du är hans lärare! - Och du var min! Det är ingen ursäkt...
Du snackar skit! Det var nåt helt annat. Du var 20!
- Han blir 16. Han är ingen oskyldig... - Självklart är han oskyldig.
Han är ju för fan 15!
Är du galen?!
Varför inte göra det med en vuxen? Så har det ju fungerat i århundraden.
- Det handlade inte om oss... - Varför?
- Jag ville bara ha honom. - Varför det?
- Jag vet inte! - Ta reda på det!
Mitt dåliga samvete lindras av lättnad.
Hon antar att pojken bröt ihop och berättade allt för mamman.
Varför ta henne ur den villfarelsen?
Var snäll och stanna, Brian!
Allvaret sänker sig över St. Georges.
En källa antyder att fler i personalen kan ha känt till relationen.
Uppgiften förnekas dock bestämt av skolledningen.
Visste jag nåt, så hade jag genast informerat er.
- Jag är lojal mot skolan. - Brian tror att du visste om det länge.
- Sen har vi Sue Hodge... - Ska du räkna upp hela personalen?
Om du blundade för det, möjliggjorde du ett brott.
- Det gjorde jag inte. Och? - Du pensioneras nästa år.
Det gynnar alla, om du går i pension redan nu.
Salem kommer till Islington!
All stress, och radikala, nya idéer du inte gillar.
Jag har en radikal idé. Din skola, din skandal. Säg upp dig.
Jag är inte förtrogen med en brottsling!
Berätta nu om er vänskap.
Nära vänskap mellan två vuxna är helt lagligt, även under ditt styre.
Jag har skött mig klanderfritt och ses som en moralens väktare.
Jag pratade med en f.d. kollega. Ännu en av dina "nära" vänner.
Jennifer Dodd.
Som du vet, så blev Jennifer sjuk. Det var därför hon slutade här.
- Hon hotade dig med besöksförbud. - Struntprat.
Ett fax från hennes advokat. Hon ville ha dig på minst 500 meters avstånd!
Är det vänskap? Hon sa att du skickade en krans till hennes fästman.
Inte ska väl det här behöva komma ut?
Ett helt liv av trogen tjänstgöring som slutar i skam och förnedring?
Du väljer, Barbara.
Han vet att det var jag. Vet hon också det?
Mer än jag kan uthärda. Är det därför hon inte ringer tillbaka?
Har du pratat med Sheba Hart än?
Undervisade du också pojken?
Hur tar Shebas man det här?
Barbarer!
- Beklagar att du fick sluta. - Rektorn trodde att jag visste.
- Gjorde du det? - Nej!
Var är hon?
I sin lya.
- Din pojkvän är yngre än min! - Han är inte min pojkvän.
Du låg med ett barn!
Å, änglarna gråter! Här kommer skräcködlan.
- Akta din tunga, unga dam. - Jävla dåre!
Såja...
Tack för att du kom.
Jag är så ledsen för ditt jobb.
Var han... Var han hemsk mot dig?
Jag förstår verkligen om du säger nej...
men Richard...
Han vill vara ensam, och har bett mig flytta.
Får jag bo hos dig några dagar?
Så länge du vill.
När kommer hon ut?!
Är Ben i skolan?
- Vet han vad som händer? - Det angår verkligen inte dig.
Ungarna, då?
Jag visste vem du var när vi träffades.
Du var ung. Jag visste att det kunde bli tufft, men jag var beredd.
Du är en bra mor, men ibland var du en jävligt kass fru.
Varför sa du inget?
Du kunde ha sagt hur ensam du var. Jag fick ingen chans att hjälpa dig.
Inte för att jag var så jävla fantastisk, men jag var här.
Där är hon!
Den här senaste månaden har varit den underbaraste tiden i mitt liv.
Vi har förstås haft det både bra och dåligt.
Påfrestningarna är intensiva när två kvinnor lever ihop.
Men å, en sån vidunderlig intensitet det är!
Haggan!
Kommer Sheba ut?
Omständigheterna är inte alltid idealiska.
Den svinaktiga pressen, de stränga borgensvillkoren.
Möten med advokater, etc.
Men med tanke på allt, klarar vi oss förträffligt.
Det råder faktiskt ett överflöd på guldstjärnor.
Hanrejen tillåter henne att träffa barnen en gång i veckan.
Då brukar det fällas tårar och tonåringen får raserianfall.
Tids nog inser hon att hon inte är den moderliga typen.
Då finns Barbara där som tröstar henne.
Sköterska, älskad vän och klok rådgivare.
- Haggan återvänder! - Knuffades du eller hoppade du?
Var det läbbigt? Lever Sheba fortfarande? Vad har du gjort med henne?
Hur går det för familjen?
Det du säger om mig...
om... Richard...
Du är inte värdig att putsa hans skor.
Och Ben och...
Polly... att jag vore lyckligare utan dem.
Varför gjorde du det? För att jag inte hjälpte dig med katten?
- Du kostade mig min familj! - Nåt ansvar får du väl ändå ta!
Jag gav dig precis det du ville ha.
Utan mig vore du fast i ditt äktenskap! Än kan du inte acceptera...
- Tror du att jag ville komma hit? - Du behöver mig!
Jag kan få två års fängelse.
De går fort! Jag besöker dig. Vi har många år kvar tillsammans.
Tror du att detta är en kärlekshistoria, ett förhållande?!
Guldstjärnor och en slinga av mitt hår?!
Och ett pizzakvitto?
Du bor på Archway Road, men tror att du är Virginia Wolf!
Plockade du upp mitt hår från badkaret med en jävla pincett?
Man läser inte andras dagböcker!
Vi är inte vänner. Du tycker inte ens om mig!
Det är inte sant. Jag känner bara kärlek för dig.
Du är galen. Du vet inget om kärlek.
Du har aldrig älskat nån. Inte mig, inte Jennifer Dodd!
Du är bara förfall och besvikelse, din bittra, gamla nucka!
Du gör dig själv ensam. Alla på skolan avskyr dig.
Jag brydde mig, men ingen sa att du var en jävla vampyr!
Vill du rulla runt på golvet som älskande? Vill du knulla mig?
- Förringa inte vår... - Vår vad då?!
Ge mig den! Jag känner dig. Du är självisk och fåfäng.
Det är här du hör hemma. Din stora bebis!
Här är jag!
Vi bjöd dig aldrig till Dordogne.
Du sa att om jag råkade vara i Frankrike, skulle jag hälsa på.
Det menade vi inte.
Som du vill.
Då kommer jag inte.
Jag bjöd hem dig, för jag gillade dig.
Jag hade blivit din vän.
Jag behöver mer än en vän.
SEXLÄRARE DÖMD TILL TIO MÅNADER
SHEBAS SKAM
- Jag kände henne. - Ursäkta?
- Jag kände henne. - Är det sant?
Vi undervisade på samma skola.
Hurdan var hon?
Lite... kylig.
Något förstulen.
En lite tankspridd person.
Men jag kände henne inte så bra. Får jag...?
- Undervisar du fortfarande? - Nej.
Pensionerad.
Gudskelov!
Du...
- Här... - Tack.
Jag trivs här.
Det är så vackert i skymningen.
Jag heter Barbara.
Annabel.
Jag undrar just, Annabel...
- Tycker du om musik? - Ja.
Jag har biljetter till Händels Water Music på Albert Hall.
På lördag kväll. Du kan ta med en vän, om du har nån...
- Nej, det har jag inte. - Då så...
Subrip och kursiv: TomTen
Textat av Visiontext